MartinS

=Det besvärliga livet= Det är torsdag eftermiddag. Skolklockorna ringer ut för sista gången den här dagen. Fabian går till sin cykel. Han låser upp den. Cyklen är svart öch lite rostig. Den är gammal men Fabian gillar den. Vart han än skulle i byn tog han sin cykel. Det var bland det käraste han ägde. Han hade ärvt den av sin farfar som han tyckt om väldigt mycket. Varje gång han satte sig på cykeln så blev han påmind om farfar. Farmor och farfar hade haft en sommarstuga. Där hade de fiskat, åkt båt och badat hela förra sommarlovet.‍‍‍‍‍‍ Det var de bästa veckorna Fabian hade haft i sitt liv.Men nu hade farfar dött och farmor hade inte råd att ha kvar stugan. ‍‍

‍‍‍‍‍‍‍‍ Han cyklar ner för byavägen, förbi affärerna och förbi gatuköket. Dit åker han egentligen torsdag efter skolan för att äta kebabrulle. Men idag hade han inte varken tid, ork eller lust. På morgonen hade Robban och de andra killarna hoppat direkt på honom med "Har du inte råd med ny cykel din luffare" och "Fan va fula byxor, har du XL eller?".

Men det var vardagsmat för Fabian. Han hade vant sig alldeles för länge sedan. Han orkade inte bry sig längre. Efter varje skoldag gick han till gymmet för att träna lite. Han var där en timme om dagen ungefär. Han ville bli av med vikt och få lite mer muskler. Han hade tappat lite vikt men fortfarande tyckte han att han var överviktig.

Fabian låste upp dörren till sitt hus. Han tog av sig skorna och hängde av sin väska. Ingen i hans skola gillar honom. Han saknar Felix, sin bästa vän som flyttade för ett år sen till Stockholm och lämnade Fabian ensam bakom sig. Han blev ganska ledsen av detta men håller ändå kontakt så gott han kan med Felix. De träffas 3-4 gånger om året, hos Fabian någon gång och Felix någon annan gång.

Fabian tog en kanelbulle och ett glas mjölk medan han läste igenom sin läsläxa. Boken handlade om fattigdom i Afrika och om en ond man som hette Joseph Kony. Han utnyttjade ungdomar och barn och dödade massvis av barn och kvinnor. Han invanderar en massa småbyar och stambyar i Uganda som ligger i centrala Afrika. Han bränner ner dem och tillfångatar eller dödar alla människorna. Fabian tycker det är hemskt. Han vill gärna hjälpa till med välgörenhet när han blir större. Han tycker det är för mycket orättvisor i världen. För att han ska kunna bidra vill han bli volontär eller politiker. Han tycker boken är intressant för det ger en spegling av verkligheten i Uganda och runt om i Afrika.

Han lägger boken, tallriken och glaset åt sidan. Hans föräldrar kommer strax hem. Fabian sätter sig vid datorn. Han går in på ett chattprogram. Han har många internetvänner som han kan dela sina känslor med. Han har 2-3 tjejkompisar och 4-5 killkompisar som bor någon annanstans i Sverige. Han spelar också datorspel som Counter Strike och Battlefield. Där har han också skaffat sig vänner. Han hinner inte spela länge förrän hans mamma Erika kliver in i huset. -Hej Fabian! säger hon och ger han en puss på kinden. -Hej, svarar Fabian tillbaka. -Har det varit bra i skolan idag? frågar hon. Fabian tänker efter lite. Han berättar aldrig hur dåligt det är i skolan. -Det var okej, sa han. -Inget som är på tok? -Nej, svarar han snabbt.

Mamma går ut ur rummet och Fabian fortsätter spela. Han hör hur hans pappa också kommer hem. Han pratar med mamma om något som man inte hör. Klockan börjar bli mycket. Fabian stänger av datorn, borstar tänderna, säger godnatt till sina föräldrar och sen går han och lägger‍‍‍‍‍‍‍ sig. ‍‍‍‍‍‍‍

Klockradion ringer kl 7.10, Fabian pustar och stönar men reser sig och skyndar sig in i duschen. Idag tar han en snabb dusch. Han klär på sig hastigt, nu har klockan hunnit ticka till 7.30.Han går till köket och äter frukost, ett glas oboy och en macka med korv. Han brukar inte vara så hungrig på morgonen men han tog ändå en macka.

20 minuter senare så tar hans omtyckta cykel i garaget, låser efter sig och trampar iväg mot skolan. Idag är det fredag, tack och lov, tänker Fabian. Fredag händer inte mycker, Matte, NO och Svenska och sen lunch och sist så har de slöjd. Fabian kliver in i korridoren och låser upp skåpet och lägger in sina grejer och tar ut matteboken, pennan och räknehäftet. Han låser skåpet och beger sig till klassrummet där de ska befinna sig. Där står de andra i hans klass och snackar, men ingen säger något till Fabian så han smyger till bänken en bit därifrån och sitter tyst för sig själv. Han går dock fram sedan till Henrik som står och snackar med Andy.

-Asså, igår lira jag lite CS men dog hela tiden av en som fuskade, säger Andy. -Får man inte virus av fusk? undrar Henrik. -Ja men det beror på, du kan göra egna fusk, säger Fabian som stått bredvid och lyssnat. -Håll käften Fabian, du kan inget om CS din jävla nolla, säger Andy högljutt. -Kan mycket mer än vad ni verkar kunna, töntar, fräser Fabian och går därifrån.

Klassen ska gå in. Fabian går mot dörren när han känner ett drag i tröjan bakifrån. Han släpas ifrån dörren. Det är Andy och Henrik. De trycker han mot marken och ger Fabian varsin hård spark mot magen, tar upp han och slår till han i huvudet. En tand ramlar ut från Fabian. Andy och Henrik spottar han i ansiktet innan de släpper honom och går in. Fabian ligger kvar på det hårda golvet. Han vill gråta, men han håller in det. Han tvekar inte med att cykla hem. Han cyklar men det går trögt och han har smärta i magen och huvudet. Han vill inte gråta, Han ska inte gråta. Han ska bara hem.

Dagen efter får han gå till vårdcentralen, han får sex stygn på ögonbrynet som spräckts. Man konstaterar även att Fabian brutit ett revben. Han gick inte till skolan på en hel vecka, hans mamma försökte övertyga honom att gå ändå men hon gav upp efter inte fått något svar på två dagar. Han bara låg hemma och spela Counter Strike. Han snackade över Internet med en annan kille som hette Jakob. Han bodde i Norrköping, 20 mil från Fabian. Jakob hade berättat om sin skola och hur han trivdes där, han trivdes väldigt bra. De var bra kompisar fast dem aldrig träffats. Fabian hade velat flytta dit.

På kvällen satt Fabian vid matbordet med pappa och mamma.

-Kan vi inte flytta till Norrköping? undrade Fabian. -Varför vill du det? frågar mamma. -För allting är mycket bättre där! svarar han bestämt. -Ja, vi får undersöka det vidare, om du nu inte trivs här, sa mamma.

Nästa dag får Fabian en överrasking. En stor lastbil har ställt sig utanför deras hus, på den står det "Karlssons Flytt Service". Hans dröm kanske har blivit sann. När han frågar säger hans mamma att de hittat hus i Norrköping och fått en plats på den skolan som Jakob går på. Fabian blir lycklig. Efter 3 timmars bilkörande så kommer de fram till huset. Det är ett stort och fint hus. På utsidan har huset orange tegel och svart tak. De har en stor uteplats och stor trädgård. De packar upp allt innan de lägger sig, imorgon ska Fabian gå i nya skolan för första gången och träffa Jakob.

Han tar sin rostiga cykel (som han fortfarande älskar) och cyklar till skolan som ligger väldigt nära. Han stiger in i klassrummet. Han får presentera sig själv och så ser han Jakob. Han visste ungefär hur han såg ut och där satt han. På rasten börjar han snacka direkt med Jakob och hans kompisar, det är ingen som säger något kränkande till han. En bra början tänker han.

En bra början på ett nytt liv, bakom sig lämnar han det besvärliga livet.

SLUT Av : Martin Stenberg